Sigismund von Neukomm (10. heinäkuuta 1778 Salzburg – 3. huhtikuuta 1858 Pariisi) oli itävaltalaissyntyinen säveltäjä.[1][2] Hän oli klassismin ja romantiikan kausien välisen siirtymäajan vaikuttaja. Hän matkusti musiikkiuransa aikana laajalti, mutta Pariisi vakiintui hänen ensisijaiseksi kotikaupungikseen.[2]
Neukomm aloitti kotikaupungissaan musiikin opiskelun ensin urkuri Franz Xaver Weissauerin ja sittemmin säveltäjä Michael Haydnin johdolla.[1] Neukomm oli äitinsä kautta sukua Michael Haydnille.[2] Vuonna 1794 hän asettui Wieniin, jossa sai opetusta myös Joseph Haydnilta. Hän saavutti Haydnin suosion ja sai tältä toimeksiantoja laatia tämän sävellyksistä sovituksia. Salzburgin yliopistossa Neukomm suoritti filosofian sekä matematiikan opintoja ja sai nimityksen yliopiston kirkon kunniaurkuriksi. Vuonna 1804 hän matkusti Venäjälle viemään kirjettä Haydnilta Maria Fjodorovnalle, joka oli itsekin opiskellut Haydnin johdolla Wienissä ollessaan. Venäjällä esitettiin Neukommin ooppera Alexander am Indus.[1]
Neukomm oli vuosina 1816–1821 Rio de Janeirossa, jossa hän alkoi säveltää brasilialaisvaikutteisia teoksia. Häneen tekivät vahvan vaikutuksen lundu ja modinha. Vuonna 1821 Neukomm keräsi Joaquim Manoel da Câmaran laatimien modinhojen kokoelman, joka painettiin samana vuonna Pariisissa yhtenä varhaisimpina kirjatuista esimerkeistä modinhasta.[1] Neukomm myös opetti Portugalin Juhana VI:n hovissa. Hän oli Charles Maurice de Talleyrandin ja Orléansin herttuan suojatti. Hän puhui Wolfgang Amadeus Mozartin monumentin paljastustilaisuudessa Salzburgissa ja johti siellä Mozartin Kruunajaismessun sekä Requiemin esityksen. Neukomm sai Kunnialegioonan ritarinarvon. Hänet haudattiin Cimetière de Montmartreen.[2]
Neukommin vokaalimusiikkituotantoon kuuluu oopperan ohella muun muassa kantaatteja ja oratorioita. Hän sävelsi myös soitinteoksia, joiden joukossa on toistasataa teosta harmonille. Neukommin musiikki kehittyi hänen uransa varrella klassismista romantiikan suuntaan.[2]